MAANANTAI
RICK KELLY KITARANVALMISTAJA
CINDY HULEJ RICKIN HARJOITTELIJA
Isäntänne, Walter O'Dell, vie teidät muistojen maailmaan-
big band-aikakauden äänimaailmaan.
DOROTHY KELLY RICKIN ÄITI
TUHANNET KIITOKSET
SUURET KIITOKSET MAHTAVASTA KITARASTA
Carmine Street Guitars. -Don McSorley'silta. Etsittekö puuta?
Onko Rick Kelly paikalla? -Hän on poikani.
Etsiikö hän puuta? -Odota hetki. Haen Rickin.
Haloo?
Hienoa. Haen sen huomenna.
Tuo on hieno.
Hei. Kuinka sujuu? -Tämä on mahtava paikka.
Travis. -Dallas.
Olet varmasti Rick. -Tervetuloa Carmine Street Guitarsiin.
Me valmistamme täällä kitaroita.
Olen käyttänyt New Yorkista löytämääni puuta 20 vuoden ajan.
Kuten näissä.
Käyttämäni puu on New Yorkin vanhoista rakennuksista.
Vanhimmat ovat 1800-luvulta tai vielä vanhempia.
Ne ovat vanhan New Yorkin luita.
Mistä saat puuta? -Yleensä kiertelen rakennustyömaita.
Tai kuulen ihmisiltä roskasäiliöistä, joissa on puuta.
Saan puun ilmaiseksi.
Mikä tuon kitaran tarina on? -Se oli madonsyömää kastanjaa.
Amerikan kastanjapuut kuolivat 1800-luvulla kastanjatautiin.
Puuta löytää vain vanhoista rakennuksista.
Se on kaunis. Katso. -Tuo kohta jäi hiomatta.
Jätän niihin pientä rosoa.
Saanko kokeilla sitä? -Totta kai.
Se soi hienosti. Otan sen.
#kitarapornoa.
Valmistat, myyt ja kunnostat kitaroita.
Mitä et tee? -Tietokoneita. En hallitse niitä.
Katso tuota. Tuollaista minä en tekisi.
Mitä siinä lukee?
"184 Bowery, 1865. Strobusmäntyä." -Vanha Lincoln Hotel.
Uskomatonta. Kuin soittaisi palaa New Yorkista.
Löysätään tätä hieman.
Täällä on hienoa käydä. Tunnen olevani osa aitoa Villagea.
Paikkaa, johon tulin nuorena ja esitin olevani beatnik.
Minä vuonna tulit tänne? -Se taisi olla 60-luvun alkua..
Soititko Washington Square Parkissa? -Olin liian nuori folk-skeneen.
Opin soinnut kirjasta, jonka ostin Izzy Youngin Folklore Centeristä.
Opin G-soinnun. Sitten opettelin C-sointua viisi minuuttia.
Sen jälkeen kokeilin D-sointua.
Yli kolme sointua on hienostelua. -Aivan.
Kun tulin tänne Long Islandista, Bleecker Street muistutti paraatia.
Kuten myöhemmin St. Mark's Placella. Bleecker Street näytti siltä.
Porukkaa marssi edestakaisin.
Tulin tänne ensi kertaa katsomaan Jimi Hendrixiä.
Hänen ranteensa oli kuin kumia. Tuijotin sitä.
Olin 16-vuotias. Minulla oli Nehru-takki ja korkeat korot.
Silloin hän esiintyi vielä nimellä Jimmy James.
Se oli naapuruston oma juttu. -Se oli hienoa.
Hienoa, että pidät sitä yllä. -En ole menossa minnekään.
Kokeile sitä nyt.
Sulavaa. Tämä on hienoa.
Sinä todella olet mestari, Rick.
Tule katsomaan.
Saimme 77 tykkäystä Instagramissa.
En tunne ketään kaltaistasi. Sinulla ei ole kännykkää tai nettiä.
Sinun pitäisi jo siirtyä 2000-luvulle.
Miksi?
Pidät varmasti tästä.
Tajunta räjähti, kun tapasin sinut ja tajusin, että valmistat näitä.
Ne eivät tule tehtaasta.
Et vain tilannut viittäkymmentä runkoa jostain.
Käytämme vanhaa puuta ja teemme ne käsin, kuten Leo Fender aikanaan.
Hänellä oli pieni paja maalattialla.
Hän teki töitä ilman paitaa, koska siellä oli niin kuuma.
Miten innostuit Fenderistä?
Kävelin lapsena isoisäni kanssa 48. kadulla ja näin Telecasterin.
Jokin siinä teki vaikutuksen. Vaalea väri, musta plektrasuojus ja muoto...
Se jäi mieleeni. Kun aloin valmistaa kitaroita-
tahdoin tehdä niistä samanlaisia.
Teleä on vaikea päihittää. Leo Fender onnistui sen kanssa.
Siinä on kaikki tarvittava.
Yksinkertaisimmissa on vain yksi mikrofoni. Mihin enempää tarvitaan?
Se äänien kaleidoskooppi, joka syntyy vain tämän avulla...
Millainen oli ensimmäinen kitarasi? -Denveristä tuli The Astronauts.
Se oli absurdia. Surf-musiikkia Coloradon vuoristosta.
Kaikilla oli Fenderin kitarat.
Säästin rahaa jakamalla lehtiä ja ostin Fender Mustangin.
Se oli ensimmäinen kunnon surf-kitara.
Ystäväni osti sellaisen. Minä myös.
Emme osanneet soittaa, mutta viikon sisällä soitimme jonkun bileissä.
Mitä soitit Mustangilla? -"Pipe."
"Pipeline?" -Tällaista...
En osaa sitä enää. -Hyvin se meni.
Olen soitellut niitä juttuja viime aikoina. -Otetaan vibrato käyttöön.
Pyydän tuosta kitarasta nyt enemmän.
Sen hinta nousi Bill Frisellin jäljiltä.
TIISTAI
Carmine Street Guitars.
Kello kuudelta. Eipä kestä.
Onpa se kaunis. -Kiitos. Traveling Wilburys-kitara.
Käytin eri tekniikoita, mutta lähinnä polttopiirustusta.
Teen paljon polttopiirroksia.
Kuinka innostuit siitä? -Kävin jonkin aikaa taidekoulua.
Isäni soitti kitaraa 40 vuotta ja oli ammatiltaan puuseppä.
Hän rakenteli aina jotain.
Se kaikki kietoutui yhteen. -Uskomatonta.
Kuinka tapasit Rickin? -Kävelin vain sisään.
Kerroin tarinani ja sanoin haluavani valmistaa kitaroita.
Hän näki, että olin tosissani. Nyt valmistan kitaroita.
Todellako? -Kyllä. Tuo on minun työtäni.
Niinkö? Soitin sitä. Se on mahtava. -Hienoa. Kiitos.
Se oli kokeellinen projekti, mutta siitä tuli hyvä.
Se on mahtava.
Katso, mihin astut.
Tässä on vanhaa puuta kitaroihin. Vanhaa strobusmäntyä.
Kuuletko?
Se soi hyvin.
Kuuntelepa tätä. -Kuuletko, mikä niistä on oikea?
Kyllä. Tunnen sen siirrellessäni niitä. "Tämä on runkomateriaalia."
Se värähtelee oikealla tavalla.
Puun pihka kiteytyy ja kuivuu ajan myötä.
Se jättää puusolujen huokoset avoimiksi, mikä saa puun soimaan.
Puut kaadettiin 200 vuotta sitten. Niillä rakennettiin kaupunkia.
Se on kuin kultaa. Sitä ei voi ostaa. Sitä saa vain vanhoista taloista.
Tuossa on Chumley'sin puomeja. -Se oli vanha salakapakka.
Ajalta ennen sisällissotaa. 86 Bedford Street.
Siitä tulee termi "eighty-sixed", kun sinulle ei enää tarjoilla.
Minulle on käynyt siellä niin. -Niinkö?
Nyt en saa tehtyä varausta.
Mikä on McGurk's? -Se oli baari Bowerylla.
Siitä tuli bordelli. Kahdeksan tyttöä teki itsemurhan karbolihapolla.
Sen jälkeen se oli "McGurk's Suicide Hall".
Entä tuo puu? -Se on serbialais-ortodoksisesta kirkosta.
Se paloi pari vuotta sitten.
Liekit puskivat ikkunoista kymmenen metrin päähän.
Menimme sinne nokkakärryn kanssa. Roskasäiliöt olivat täynnä puuta.
Paikka oli suljettu varoitusnauhalla, mutta otimme puita poliisin edessä.
Nostimme puita kärryyn ja tietysti poliisi tuli autostaan.
Hän sanoi: "Ette saisi ottaa niitä." "Sain luvan monsignorelta."
"Teettekö kitaran kirkolle? Sitten voitte ottaa ne."
Kuulin myöhemmin, ettei kirkolla ole monsignorea. Mutta se toimi.
Lipevää puhetta. -Piti vähän huijata.
Tahtoisitko puuta jostain rakennuksesta?
McSorley'sista. Se on New Yorkin vanhin baari.
OLIMME TÄÄLLÄ ENNEN KUIN SYNNYIT
Käyn hakemassa sieltä puuta tänään.
Tuosta tulee hyvä kitara. -Kyllä.
Tämän puun päälle on kaadettu olutta yli 160 vuotta.
Tässä on kaula McSorley's-kitaraan.
Sain puun tänään.
Mikä tuo työkalu on? -Tämä on kuorintarauta.
Se kuului isoisälleni. Teen kaulat käsin sen avulla.
Kuinka vanha se on? -Hän sanoi, että se kuului hänen isälleen.
Kun menin collegeen vuonna 1969-
sain häneltä työkaluja, jotka sopivat veistämiseen.
Sain häneltä työkaluja. Hän kertoi minulle tästä.
Tämä oli erityinen, koska se kuului hänen isälleen.
Hän oli keräilijä, kuten minäkin. Hän säästi kaiken.
Isoäitini sanoi: "Siivoa isoisäsi työpöytä, niin saat pari dollaria."
Isoisäni raivostui, kun yritin järjestellä sitä.
Oma pöytäni näyttää nyt samalta. Ymmärrän, miksi hän hermostui.
Siinä on oma logiikkansa. -Täytyy tietää, missä kaikki on.
Hän vei minut lapsena lautatarhaan. Rakastin männyn ja vanerin hajua.
En ole koskaan unohtanut sitä.
Hän oli kuollessaan 93-vuotias. Hän etsi vielä maalipurkkeja.
Hän makasi sängyssä ennen kuolemaansa ja sanoi äidilleni:
"Tuo maalipurkki ja pensselini!"
Siinä on kaunis kuvio. -Näyttää hyvältä. Pidän V-muodosta.
Tämän jälkeen käytän pienempää kavahöylää.
Se on samanlainen, mutta tekee pienempää jälkeä.
Viimeistelen pääpiirteet tällä.
Sitten otan viilan, joka on kaareva toiselta puolelta.
Teen kaarevat muodot sillä.
Kokeillaan, miltä se tuntuu.
Tuntuu hyvältä. Mitä sanot? -Tuntuu mukavalta.
Kitarassa on tikkuja.
Kitara, joka minulla on... Jokin puun muodossa tekee siitä täydellisen.
Puussa oleva kuvio saa sen näyttämään mustalta salamalta.
Niin minäkin ajattelin sitä tehdessäni. "Aivan kuin salama!"
Luulin, että vain minä näen sen. -Hienoa.
Rakastan konseptia ja kitaran yksinkertaisuutta.
Yksi mikrofoni, puuta ja sähköä. Pam.
Kylläpä se kiiltää. Siinä on salama. -Tietysti.
Sähköä!
Kenen nimikirjoitus tuo on? -Jeff Beckin.
Jopas! Hän on yksi idoleistani. Mahtavaa, että hän näki kitaran.
Hän piteli sitä. Pelkäsin, ettei hän antaisi sitä takaisin.
Voinko pistää tätä kovemmalle?
Rakastan sitä, kuinka sitä voi... Kuin hanasta kääntäisi.
Vihikoira! Hauskaa.
Nämä 70-luvulla piirtämäsi kitarat ovat kauniita.
Puukitara on todella kaunis.
Rakastan puita.
Kukas se siinä? -Onko kitaroita myynnissä?
On niitä muutama. -Vilkaisetko omituista kitaraani?
Trumpettipuu on suosikkipuuni. -Sitäkö pohja on?
Sivut myös. -Uskomatonta, että siitä valmistetaan kitaroita.
Kielet ovat korkealla kuin rautatiesilta.
Otetaan kielet pois. Laitamme sen kuntoon.
Kielet olivat hyvät halvalle kitaralle. -Enää niitä ei soiteta.
Trumpettipuusta saa hyvän varjon. Lehdet ovat kuin norsun korvat.
Ne ovat jättimäisiä. -Niitä oli Ohiossa, kun olin lapsi.
Isäni sanoi niitä siemenkotien takia "sikaripuiksi".
Hän sanoi, että he kuivasivat niitä lapsina ja polttivat niitä.
Kysyin, kuinka siinä kävi. "Tulimme siitä sairaiksi."
Siitä tulee vain sairaaksi. Poltimme lapsena osmankäämejä Long Islandissa.
Ehkä innostuin puista sen takia. Siellä ei ollut paljon puita.
Pidän kitaran kannesta. Se on saarnea.
Saarnet kuolevat sukupuuttoon. -Tiedän.
Minulla oli 30 puuta, mutta ne ovat kuolleet.
Onko syynä se kuoriainen? -Saarnenjalosoukko.
Ne ovat kauniita hyönteisiä, mutta... -Toukat tuhoavat puun.
Katso, millainen kuvio niistä jää.
Näyttää suolistolta tai aivoilta.
Näitä hyönteisiä on ollut aina, mutta puut sietivät niitä paremmin.
Hyönteisille on käynyt kuin lääkkeille. Ne ovat immuuneja.
Nyt ne tappavat kokonaisia lajeja.
Onko sinulla suosikkipuu, joka on mielestäsi kaunein?
Minun täytyy sanoa punapuu.
Kun näin punapuita ensi kertaa, se oli mullistava kokemus.
Ne kasvoivat tiiviisti pienellä alueella ja olivat näin paksuja.
Niiden väliin piti kiivetä. Keskellä oli metrin pino neulasia.
Siinä pystyi makaamaan kuin sängyssä katselemassa ylöspäin.
En koskaan unohda sitä.
Kokeile tuota.
Kuulostaa hyvältä. -Kyllä.
Kiitos, Rick. Nyt sitä voi soittaa.
KESKIVIIKKO
Hei, äiti. Kuinka sujuu? -Hyvin. Mukava olla täällä.
Tässä iässä on hyvä olla yhtään missään.
Carmine Street Guitars.
Hieno. Mikä tämän tarina on? -Kitaran piti tehdä minusta kuuluisa.
En ollut myynyt vielä ainuttakaan. -Tahtoisin ostaa sen.
Ihmiset pitivät siitä. Se on jo myyty.
Etsin kitaraa lahjaksi Jeff Tweedylle, Wilcon nokkamiehelle.
Vau. -Mietin Teleä.
Hän täyttää 50 vuotta ja hänen isänsä kuoli äskettäin.
Hän on kokenut kovia. Hän muutti elämäni. Rakastan häntä.
Ja rakastan New Yorkia, joten kitara olisi kaunis lahja.
En tiedä, mitä sinulla on tarjolla. Vai tilaanko sen sinulta?
Löytyykö myymälästä jotain? -Oli minulla pari tarjolla.
Yksi on kuin Tele, mutta uudella erikoispiirteellä.
Sarvi on hieman alempana.
Muuten se on kuin Telecaster snakehead-lavalla.
Tässä on jotain vikaa. -Kyllä.
Pidän siitä, miltä se tuntuu. -Puu soi hyvin.
Pidän kitarasta. Mutta pitäisikö Jeff Tweedy siitä?
Luulen niin.
Tämä on Leo Fenderin toisesta prototyypistä. Jakkilevy on bassosta.
Se oli näin päin. -Olen nähnyt sellaisia.
Jos se on tässä, sillä saa hyvin aikaan swell-efektin.
Se on juuri oikeassa paikassa sitä varten.
Laskettu sarvi muutti sen ilmettä. Se ei ole aivan kuin Fender.
Ihmiset pitävät mallista. Siitä on tullut minun muotoni. Se tunnetaan.
Ostaisin tämän herra Tweedylle. -Hienoa. Tahdon hänen saavan sen.
Kitara tarvitsee hyvän kodin.
RAKENNUS MYYNNISSÄ
Tiesitkö, että naapuritalo myydään? Se, jossa Jackson Pollock asui.
Se myydään kuudella miljoonalla.
Jos se puretaan, saamme puuta.
Luuletko, että vuokraemäntä myy tämän talon? -En usko.
Talo on ollut heillä sukupolvien ajan. Hän pitää meistä.
Kaunis ääni. -Kiitos.
Sinulla on yhteys soittimeesi. -Soitan myös Teleä.
Minulla on yksi custom-Tele ja tämä lap steel. En soita muuta.
En ole keräilijä. Olen yksiavioinen kitaristi.
Olen soittanut kymmenisen vuotta. Siitä on tullut osa minua.
Monella muusikolla on yksi soitin, joka on se oikea.
Metropolitanissa on Segovian Hauser. Välillä sillä soitetaan.
Hänen tuotantonsa kuulostaa sillä loistavalta. Mikään muu ei.
Kuin kitarasta tulisi soittaja.
KITAROITA, JOTKA RICK VALMISTI LOU REEDILLE
Katsokaa näitä kaunottaria. Väri tummuu hienosti.
Ne kuulostavat varmasti mahtavalta.
Ikonista. Hyvä likki.
Tämän kitaran kaikki kielet on viritetty samaan säveleen.
Se oli Lou Reedin viritys.
STEWART HURWOOD REEDIN YSTÄVÄ JA TYÖTOVERI
Siitä löytyvät huiluäänet.
Kyllä. Kunnon dronetusta.
Kun hän kuoli, Laurie kutsui kaikki sinne. Manageriportaan ja perheen.
Näin monet heistä ensi kertaa. Kukaan ei tiennyt Loun soittokamoista.
Laitetaanko ne museoon vai myydäänkö?
Ei asia minulle kuulunut. Olen vain kitarateknikko.
Se suututti minua. Olen kiertänyt maailmaa näiden laitteiden kanssa.
Olimme tehneet monenlaista yhdessä. Olen kiintynyt niihin.
Ja surin Loun menetystä.
Sanoin Laurielle: "Lou ei tahtoisi niiden pölyyntyvän museossa."
"Hänelle tärkeintä oli luovuus ja siirtyminen eteenpäin."
Soundcheckin aikana Sydneyn Noise Festissä-
Lou sääti kiertoa vahvistimesta ja huusi minulle hymyillen:
"Tämä drone on parantavaa."
Se jäi mieleeni. Se toi hänelle lapsenomaista iloa.
Sanoin: "Miten olisi drone-esitys kitaroilla?"
Laurie sanoi: "Loistava idea! Sinun on tehtävä se."
Tein Brighton Festivalin kirkossa. Viisi tuntia viitenä päivänä.
Jotkut olivat paikalla viisi tuntia ja tulivat seuraavanakin päivänä.
Kun tein sitä, tunsin Loun hyväksynnän.
Tunsin hänen läsnäolonsa.
TORSTAI
Pidätkö enemmän ruusupuusta vai eebenpuusta? -Ruusupuusta.
Miksi? -Se on yleensä vaahteran päällä.
Ne sopivat paremmin yhteen.
Eebenpuu ja vaahtera eivät sovi yhteen. Se saa puun taipumaan.
Niinkö? -Ne kutistuvat eri tahtiin.
Jokin muuttuu, kun ne liimaa yhteen.
Ruusupuu toimii vaahteran kanssa hyvin.
Eebenpuu ei pidä varsinkaan pehmeästä vaahterasta.
Se taipuu ja reagoi vahvasti. "En tahdo tuota päälleni!"
Mitä pidät tästä? -Se näyttää hyvältä.
Milloin aloit soittaa kitaraa? -Viime viikolla.
Siltä se ainakin kuulostaa. -Se kuulosti hyvältä.
Kiitos. Sain kitaran joululahjaksi veljeltäni 18-vuotiaana.
Hän kirjoitti vihkoon kahden biisin soinnut.
Velvet Undergroundin "Sweet Jane" ja "Smells Like Teen Spirit".
Hienoa. Siinä oli kaksi kappaletta alkuun.
Milloin aloit valmistaa kitaroita? -Olen ollut täällä viisi vuotta.
En valmistanut niitä, ennen kuin tulin Rickin luo.
Teetkö tämän kaiken? -Koristelua myöten.
Tyttö, joka tekee kitaroita. Pitävätkö miehet sitä outona?
Kyllä. Jotkut miehet ovat myös...
He pitävät sitä todella hienona juttuna tai täysin kamalana.
Jotkut miehet sanovat: "Tuon kitarani tänne."
Kysyn: "Mikä se on?" Tarkoitan kitaran merkkiä.
"Se on kitara." "En tiennytkään. Olen vain töissä kitaraliikkeessä."
Sama juttu niiden valmistamisessa. "Mistä tiedät, mitä pitää tehdä?"
He näkevät 25-vuotiaan blondin. "Mitä puuhaat kuviosahan kanssa?"
Käytämme vanhoja tekniikoita, mutten tahtoisi tehdä sitä toisin.
Kun soitan, sormeni näyttää halvaantuneelta.
Käteni on leikattu kuusi kertaa.
Mitä tapahtui? -Se jäi auton oven väliin.
Koska tahdoin soittaa kitaraa, tahdoin sen parantuvan nopeasti.
Sain käsispesialistilta kortisoniruiskeen.
Käsittääkseni todennäköisyys oli yksi miljardista-
mutta sain luuinfektion, joka johti verenmyrkytykseen.
Luojan tähden. -Menetin jänteen kädestäni.
Opettelin soittamaan ilman sitä.
Miltä kaula tuntuu? Se on melko ohut. -Niin on.
Paksummat kaulat rentouttavat kättä.
Varsinkin kätesi kanssa kannattaisi kokeilla paksumpaa kaulaa.
Sopii. Mitä löytyy? -Sain tämän juuri valmiiksi.
Minulla on L-1 vuodelta 1921.
Kaikki pitävät sen kaulaa jättimäisenä, mutta rakastan sitä.
Tämä tuntuu mahtavalta.
Eikö olekin outoa? -Paksu kaula saa sen tuntumaan erilaiselta.
Se täyttää käden ja tuo mukavuutta. Sekä parantaa ääntä.
Se todella soi.
Uskomatonta.
Minkälaista terapiaa paraneminen vaati?
Matkustin tunnin verran joka päivä fysioterapiaan.
Se kesti 1,5 tuntia ja kotimatka taas tunnin.
Tein niin joka päivä. Viiden kuukauden jälkeen lopetin.
Päätin, että soitan vain kitaraa, jotta se parantuisi.
Ajattelitko koskaan, ettet enää soittaisi?
Se sai minut ymmärtämään, kuinka positiivinen olen. En tiennyt sitä.
En koskaan ajatellut, etten toipuisi siitä.
Ehkä ajattelin niin alitajuisesti. Aloin ostaa studiolaitteita.
Mietin alitajuisesti, että alkaisin tehdä studiohommia.
Mutta en todella tahtonut sitä.
Istuisin siellä iho harmaana valikkojen edessä. Ei kiitos.
Enpä tiedä.
En koskaan ajatellut, etten voisi enää soittaa.
Rakastan tätä kitaraa jo paljon.
Se on kuin terapiaa.
Minun olisi pitänyt vain ostaa yksi näistä, ei mennä fysioterapiaan.
#oluessauitettu
Hei. Myyn naapuritaloa ja tahdoin esitellä itseni.
Kaiverratko kitaroita? -Valmistan niitä täällä.
En ole taitava kitaristi, mutta moni muu toimistolla sekoaisi näistä.
Kitaristeja on joka toimistolla.
Onko tämä yhtä iso kuin naapuritalo? 330 neliömetriä? -Luulen niin.
Hyvää päivänjatkoa. -Nähdään.
VUONNA 1897 TÄLLÄ PAIKALLA EI TAPAHTUNUT MITÄÄN
Sähkökitarataitoni ovat ruosteessa. Naapurit eivät salli soittoani.
Voit soittaa täällä milloin vain. Täällä saa laulaakin. Kaikkialla ei.
Varo sanojasi. Et ole kuullut lauluani. Potkisit minut ulos.
Et olisi ensimmäinen. -Epäilen sitä.
Minulla on nyt levysopimus-
mutta yksi ehdoista on, että joku muu laulaa.
Se oli mahtavaa. -Kiitos.
Olet varmasti huomannut saman, että musiikissa on kaikkien tuntema osa-
joka päätyy levylle.
Mutta musiikin näkymätöntä osaa ei tunneta.
Siihen kuuluvat kaikki ne, jotka valmistavat kitaroita-
sekä ne, jotka tarjoavat tilat, joissa musiikkia voi kuulla.
Se on iso yhteinen ponnistus. -Kyllä.
Kyse on yhteisöstä. -Totta.
Kun miettii ihmisiä, jotka ovat jo menneet, sekä kaikkia paikkoja...
Klubit ja se, miltä asiat näyttävät. Paljon on muuttunut.
Kyllä. -Olen iloinen, että teet tätä yhä.
Voin tulla tervehtimään. Olet yhä täällä. -Kyllä.
Sieltä hän tulee.
Hyvää viisivuotispäivää täällä. -Kiitos.
Kukat ovat kauniita. -Leivoin sinulle kakun.
Mitä? Luulin sitä oikeaksi kitaraksi.
Se on kitarakakku. -Älytöntä.
En voi uskoa, että on kulunut viisi vuotta. -Juhlistamme sinua.
Tulit tänne ja tämä hieno mies muutti elämäsi.
Sinä todella muutit elämäni.
Anteeksi.
En tiedä, mitä tekisin ilman tätä paikkaa.
Teemme yhdessä hienoja juttuja. -Tiedän. Se on mahtavaa.
Kiitos.
No niin. Leikkaa kakku.
Tahdoin aina löytää jonkun, joka voisi jatkaa tätä.
Tämä on katoava taidemuoto. Ei tällaista opeteta kouluissa.
Muistan, kuinka vaikeaa alussa oli.
Yritin oppia tekemään tätä vain parin kirjan avulla.
En koskaan saanut innostusta tai opastusta muilta ihmisiltä.
On hienoa, että voin itse antaa neuvoja.
Katsopa tuota palaa.
Se on mahtavaa. -Ei maistu kitaralta.
Ei. Se maistuu suklaakakulta.
PERJANTAI
Viiden vuoden jälkeen Hoover Dam oli valmis-
ja Roosevelt valittiin toiselle kaudelleen.
Benny Goodmanista kaikki oli Goody Goody.
Teitkö tämän vasta äskettäin? -Kyllä. McSorley's-kitara.
Sain sen juuri valmiiksi. -Pidän sen aitoudesta.
Se on baarin luontaista patinaa.
Vasaran jäljet tulivat kai, kun he irrottivat lautoja seinästä.
Ne ovat kuin arpia. -Juuri niin.
Iän myötä tulleet rypyt kertovat tarinansa.
Eräs ystäväni on kiinteistönero, mutta myös täysi sekopää.
Juttelimme kerran ja hän sanoi: "Olet hyvä tyyppi."
"Huolehdit pojastasi, talosi on puhdas ja teet kovasti töitä."
"Mutta sinä hetkenä kun tartut kitaraan, olet pulassa."
Kohtalona köyhyys. -Siitä ei seuraa mitään hyvää.
Minäkin olin pulassa, kun aloin valmistaa kitaroita. -Aivan.
Kuinka kauan voimme jatkaa? -Jatkan, koska minulla ei ole säästöjä.
Teen tätä työkseni aina, mutta tämä on enemmän kuin työ.
Se on elinkautinen. -Aivan. Rakastan sitä.
En saa tästä tarpeekseni. Valmistan kitaroita kotonakin.
Rakastan sitä ajatusta, että puusta tehdään rakennus ja sitten kitara.
On hienoa antaa sille uusi elämä.
Se oli kaunista.
Rakastan tätä kitaraa. Siinä on oikeat vibat.
Kuten tässä koko paikassa.
Siltä minustakin tuntuu.
OMISTETTU JONATHAN DEMMELLE
Suomennos: Valtteri Tavast BTI Studios